Odlučila sam da ću ipak nastaviti s ovom pričom jer sam razmišljala da zatvorim ovaj blog zbog nedostatka vremena.Post slijedi kad počne drugo polugodište tj. kad se vratim iz Pariza.
Pusa
Posljednja provjera.Ponovno sam u glavi prošla cijeli popis stvari koje sam trebala ponijeti u Alabamu.Sve je bilo tu.Sportska odjeća i tenisice,casual svakodnevna odjeća i balerinke,ultra moderna odjeća i cipele,odjeća za izlaske i sandale štiklice,torbice,kozmetika,bikiniji(za svaki slučaj),jaknice,kožne jakne.....Izostavila sam svoju deluxe odjeću,mislim da mi to stvarno neće trebati.Ava mi je već prigovorila da pola toga neću ni obući,ali nikad se ne zna.Pošto Mary Kay nema auto teretnim avionom će ići i moj najdraži auto.To je bio jedan od uvjeta da uopće idem jer nema šanse da ja preživim četiri tjedna(najviše,Ava je rekla da se mogu vratiti kući ako nešto ne bude u redu) bez auta.Mission impossible.
„Jesi sve uzela?“ upitao me Alex koji je utovario sve moje kofere u svoj auto.On će me odvesti do aerodroma.
„Mislim da sve imam.“ rekla sam i okrenula se Avi.“Vidimo se uskoro.“ Zagrlila me i ušla sam u auto.Nikad nisam bila jedna od onih ljudi koji plaču za mamicom.
„ It doesn't matter how far apart we are now...You can add up all the miles in between...“
Vožnja je polako tekla u tišini.Nitko nije progovorio ni riječi.
„When I look at myself in the mirror...I see you standing there smiling at me...“
Činilo mi se kao da smo se u sekundi našli pored žene koja je pregledavala karte i puštala ljude u avion.
Zagrlila sam ga i utisnula mu poljubac za rastanak.
„Nedostajat ćeš mi.“ ponovila sam po stoti put danas.Stavila sam kosu iza uha što uvijek radim kad sam nervozna.
„Posljednji poziv za let 356,za Alabamu.“ začuo se glas žene preko razglasa.
„Ako bilo što zatrebaš ja svojim avionom odmah dođem po tebe,u redu?Volim te.“ rekao je i pogledao me u oči te me strastveno poljubio.“U tvom autu sam ti ostavio mali poklon.“ namignuo mi je,frajerski se nasmiješio i gurnuo prema pultu za pregledavanju karata.
Nema pojma kako mi je to bilo lijepo za čuti. Bila sam mu jako zahvalna na tome,jedino što ću sad cijelo vrijeme u avionu razbijati glavu time što mi je kupio.
***
Sjedila sam u čekaonici sa šest velikih Louis Vuitton kofera i čekala da mi jave kako su iskrcali moj auto.Kucala sam poruke na iPhoneu Avi,Belli,Alexu,Carrie i Leslie da sam sletila jer sam znala da se brinu.Nepotrebno,ali svejedno lijepo od njih.
Prišao mi je stariji muškarac u uniformi od aerodroma s papirima i kemijskom u rukama.
„Gđica.Lewis?“ upitao me.
„Da.“ rekla sam stavljajući iPhone u torbicu.
„Pokažite mi knjižicu vozila,potpišite i možete ići po auto koji se nalazi na parkingu iza ove zgrade.Vidite?“ upitao me pokazujući rukom prema bijeloj zgradi.
„Ok.“ Napravila sam što je tražio i polako gurajući kolica na kojima su bili koferi krenula prema parkingu.
Nakon petnaest minuta ukrcavanja napokon sam sjela u auto i upalila ga. Stavila sam torbicu na suvozačevo sjedalo i ugledala na njemu uredno zapakirani CD s papirićem zalijepljenim na njemu.Uzela sam ga u ruke i pročitala.
Da se poptuno prepustiš ugođaju države u kojoj se nalaziš.xxxooo
Nasmiješila sam se i otpakirala CD.
Bio je to single.
Sweet home alabama. Lynyrd Skynyrd.
Kako pažljivo od njega.Gurnula sam CD i krenula prema Eufauli.
„Sweet home Alabama...Where the skies are so blue...Sweet Home Alabama...Lord, I'm coming home to you...“
Skrenula sam lijevo na izlazu za Eufaulu.Vozila sam lokalnom cestom kroz prirodu.Oko mene su bile same livade. Bilo je oko podneva i upeklo je sunce.Izvukla sam sunčane iz torbice,spustila krov od auta jer je inače kabriolet i pustila kosu iz konjskog repa (polako me već počela boljeti glava).Uživala sam dok mi je vjetar mrsio kosu.
Ušla sam u grad i vozila se ravno glavnom ulicom u kojoj je bilo nekoliko malih dućančića i birtija.Trebala sam kod glavnog trga skrenuti desno u East Broad Street.Bakina kuća je broj 17.
Upalila mi se lampica da sam pri kraju s gorivom što nije ni čudo jer sam vozila puno većom brzinom nego što je dopuštena.Obožavam brzu vožnju pa i imam sve sportske aute.
Skrenula sam na neku lokalnu pumpu koja se nalazila u centru grada.Izašla sam iz auta još uvijek pjevušeći neku pjesmu koju sam čula na radiju i ljuljajući se u ritmu glazbe.Uzela sam ono crijevo za točenje goriva i gurnula u otvor.
Naslonila sam se na auto i bolje promotrila gradić u koji sam došla.Skupina dečkiju,otprilike nekih godinu dvije stariji od mene,su bezbrižno šetali ulicom.Jedan je bacio pogled prema meni te odmah trknuo ove druge i nešto im rekao.Svi su odmah pogledali prema meni i odmjerili me od glave do pete.Jedan plave kose se vragolasto zacerekao,dok je drugi visoki,mišićavi smeđkaste kose nezainteresirano pogledao prema meni.Više je gledao auto nego mene.Dok su prolazili pored mene sasvim blizu čula sam da je jedan upotrijebio ime Makay.Makay je nadimak moje bake.Svi koji je znaju je zovu tako.
Znači svi znaju tko sam.Ah...uzdahnula sam.Ipak je ovo mali grad u kojem je barem polovica u rodu s nekim,a drugu polovicu znaju.Svatko svakoga zna.Užas.Mrzim male gradove.
Ponovno sam osjetila tu antipatiju prema ovome gradu i želju da što prije odem.Ušla sam u auto,nagazila na gas svom snagom i odjurila prema bakinoj kući.
***
Dočekala me žena polusijede kose u ljetnoj plavoj haljici.Iskreno,nisam znala kako se ponašati.Ta žena je moja baka,moj rod,ali opet potpuni stranac.Odlučila sam se ponašati uljudno.Mislim pristojno barem za početak.Inače sam dosta bahata,umišljena i bezobrazna.No dobro,skoro uvijek sam takva,ali ne mogu si pomoći.
Sparkirala sam se na cesti ispred kuće i polako prišla baki.
„Dobar dan...“ nisam znala kako da je zovem.“Bridget Lewis,ali možete me zvati samo Bee.“
„Ajme...koliko dugo me nitko nije oslovio s Vi,zahtijevam da mi se obraćaš s ti kao i svo ostali.“ Rekla je i veselo se nasmijala,a smeđe oči su joj zablistale.
„Ok.“ rekla sam prilično nesigurno.Ovako je sigurno nisam zamišljala.
„Mary Kay Roberts,ali svi me zovu Makay.Hajdemo u kuću.Sigurno si umorna od puta.“ rekla je i povela me unutra.
Kuća je bila prilično prosječna,ali lijepo uređena.Prema mojoj vili je bila ništa,ali je bila baš ugodna,zgodna i mala.Sjela sam na sofu i pričekala da mi Makay donese kavu.
Za oko mi je zapela komodica na drugom kraju sobe.Na njemu se nalazilo mnoštvo fotografija uokvirenih u lijepe okvire.Ustala sam i prišla komodi.Prva slika je bila vrlo stara a prikazivala je muškarca i ženu kako se smiješe na dan vjenčanja.Pretpostavljam da su to bili baka i djed.Baš su bili zgodni.Druga fotografija je bila s Avinog i Danielovog vjenčanja,te puno Avinih fotografija kad je bila mala.Najljepša fotkica mi je bila s maturalne Ave i nekog dečka.U mom gledanju me prekinula Makay koja je ušla u dnevnu sobu s pladnjom i dvije šalice kave.
„Tko je ovo?“ upitala sam i pokazala na dečka pored Ave na onoj fotkici.
„Oh,to ti je Peter Cooper.Od tvoje mame velika srednjoškolska ljubav.Baš su bili sladak par.“ Rekla je zamišljeno. „Inače on ti živi u kući do nas i ima sina koji je dvije godine stariji od tebe,Jacoba.“
„Aha.“ Promrmljala sam i otpila gutljaj.Zasad se baka tj.Makay činila ok.Zamišljala sam je puno gorom.
„Idem ja unijeti kofere i raspakirati se.Ok?“ upitala sam.Znala sam da će mi to oduzeti najmanje sat vremena.
***
Odsjela sam u staroj maminoj sobi.U sredini sobe se nalazio bračni krevet prekriven ružičastim na medvjediće prekrivačem.Zidovi su bili blijedoroze boje,kao i ormar,police i radni stol.Sve je ostalo isto otkad je Ava otišla.Još su njezine knjige ostale poslagane na policama,u ormaru je bilo kutija sa starim časopisima,čak je i nešto odjeće ostalo u ormaru.
Na brzinu sam raspakirala osnovne stvari i kozmetiku sam poslagala u svoju posebnu kupaonicu.Većinu stvari sam ostavila u koferima jer ionako u ormaru nije bilo previše mjesta.Ni trećina mojih cipela tamo ne bi stala.
Kad sam bila gotova bacila sam se na krevet koji je opasno zaškripao.Bila sam jako umorna od leta i svega.
Nakon što sam pola sata malo odspavala,krenula sam u kuhinju jer je baš dobro zamirisalo.U prolazu u hodniku sam se pogledala u ogledalo i vidjela da sam totalno razbarušena.Brzo sam se vratila u kupaonicu i počešljala i popravila šminku.
„Mmm...što to tako fino miriše?“ upitala sam čim sam ušla.
„Pita od jabuka.“ rekla je Makay veselo.
U tom trenutku je netko pozvonio na vrata.
„Možeš li molim te otvoriti dok ja dovršim večeru?“
„Idem.“ rekla sam i krenula prema vratima.
Otvorila sam vrata i ugledala onog visokog mišićavog tipa kojeg sam vidjela na pumpi prijepodne.Imao je razbarušenu smeđkaso-plavu kosu i plave oči.Pored njega je bio veliki zlatni retriver.
„Bok.“ rekla sam i nasmiješila mu se.
„Doveo sam Fluka.“ rekao je.
„Koga?“ upitala sam ga zbunjena.
„Fluka.Psa.To je Makayin pas kojeg vodim u šetnju kad ona ne može.“ rekao je kao da se dosađuje i objašnjava općepoznatu stvar.
„Ok.Inače ja sam Bridget Lewis,ali svi me zovu Bee.“ rekla sam i uzela uzicu iz njegove ruke.
„Znam,ja sam Jake.“ rekao je i dalje ozbiljan.To me vrlo iznenadilo jer inače mi se svi dečki odmah nabacuju.A još uvijek sam bila odjevena u Gucci traper mini-minicu,bijeli topić s dubokim izrezom i Prada srebrene sandale štikle.
„Imaš dobar auto.“ rekao je na što sam ostala u čudu.Iznenađeno sam ga pogledala što je on vjerojatno shvatio da opet ne znam o čemu priča.“Tvoj je crveni kabriolet Ferrari?“
„Naravno,a čiji bi bio.“ Nikad ali ama baš nikad neki frajer nije pohvalio moj auto umjesto mene.
„Pozdravi Makay.Pa vidimo se.“ rekao je i otišao.
„Ciaos.“ rekla sam i ušla s Flukom.Ovakvu nezainteresiranost još nisam doživjela.Zbilja ne kužim...možda se ovdašnji dečki pale na ružne cure,ali opet to mi nema smisla.Dečki su ipak dečki.
Sva u svojim mislima sam ušla u kuhinju i sjela za stol.Makay je pozdravila Fluka i dala mu zdjelicu s hranom.
„Upoznala si Jacoba?“
Klimnula sam glavom i upitala je zašto on vodi Fluka u šetnju.
„Svako popodne ili večer Fluk ide u jednu veliku šetnju,pošto danas nisam mogla onda ga je Jacob vodio.“
„Inače mogu ja voditi navečer Fluka van jer navečer obavezno idem joggirati.“
„Super.“ rekla je Makay i sjela za stol pa smo večerale.Zbilja zna izvrsno kuhati.
Poslije večere sam se otišla presvuči u pidžamu.Obukla sam svilenu spavaćicu i izvukla iz ormara kartonsku kutiju u kojoj su bile spremljene neke osobne stavri od Ave.Odmah sam izvukla neku bilježnicu i otvorila je.
Pisalo je:
Diary of Ava Roberts
Mamin dnevnik.To bi moglo biti zanimljivo.Okrenula sam prvu stranicu i počela čitati.
Ovo mi je definitivno najduži post koji sam napisala.
Pusa svima.
Pogledala sam se u ogledalo.
Na sebi sam imala Victorias secret bijelu lepršavu ljenu haljinu.Imala je duboki dekolte,vezala se oko vrata i leđa su mi bila potpuno otkrivena.Haljina je sezala do negdje iznad koljena i izvrsno je pristajala uz moj preplanuli ten.Oko vrata sam svezala ogrlicu sa Swarovski kristalem u obliku srca te sam stavila i takve naušnice.Svoju polukovrčavu blond kosu sam pustila da mi slobodno pada preko ramena.Nanijela sam maskaru i sjenilo na oči i sjajilo na usne,ništa prenapadno.Poprskala se omiljenim parfemom,obukla sandale na vrlo visoku potpeticu,uzela torbicu i sišla.
Kod svog bijelog Range Rovera me čekao Alex.Bio je stvarno sladak razbarušene,crne kose u trapericama i raskopčanoj bijeloj košulji.Došetala sam do njega,kratko ga poljubila i odmaknula se.
„Što misliš?“ upitala sam ga i okrenula se za 180 stupnjeva da me vidi sa svih strana.
„Oduzimaš dah kao i uvijek.“ rekao je i nasmiješio se.“Idemo?“
Nasmiješila sam se zadovoljna odgovorom,samo klimnula glavom i ušla u auto.Išli smo na zadnji ovogodišnji tulum kod Carrie.Danas je bio zadnji dan škole.
„Jesi dobro?“ upitao me Alexpo tko zna koji put danas.
„Jesam.Ništa ti ne brini.Želim se zabaviti večeras i ne misliti više o tome.Ok?“ rekla sam lažno veselim glasom.Morala sam se pretvarati večeras da je sve u redu da me drugi ne sažalijevaju.Iznutra sam umirala i samo sam poželjela zaplakati.Znam,ponašala sam se kao razmaženo derište,ali mi svejedno nije mogla to učiniti.
/Flashback/
Sjedila sam na sofi i gledala omiljenu seriju.Moja mama Ava ušla je u moj dnevni boravak i sjela do mene.Inače,imamo glavni dnevni boravak koji je najveći te dva mala koja su spojena sa spavaćim sobama.Jedan s mojom,a jedan s Bellinom.
„Moramo razgovarati.“ rekla je ozbiljno.Znala sam da nešto nije u redu jer je inače uvijek vesela,osim kad netko umre.
„Netko je umro?“ upitala sam i ugasila tv.
„Ne.U vezi...bake.“ rekla je.
„Razbolila se?Umire?“ upitala sam brzo jer inače Ava ne spominje baku često.Zapravo,naš odnos s njom je da joj šaljemo čestitke za blagdane te ona nazove jednom godišnje na Božić.Ava i Mary Kay su u lošim odnosima od njene 17 godine kada je otišla iz rodnog grada u Californiu gdje je upoznala tatu i udala se.Bella i ja je nikad nismo ni upoznale,vidjele smo je samo na fotografijama.
„Ne,nego mislim da je vrijeme da Bella i ti bolje upoznate vašu baku.Zato ćete obje ići na mjesec dana u Eufaulau u Alabamu.Ti ćeš ići odmah kad završi škola,a Bella poslije kampa.Znači ona će doći tri tjedna nakon tebe i ostati će kad ti odeš.“
„Molim?!!Zašto?!?“ viknula sam.Nisam mogla vjerovati.Hoće me poslati u neku selendru na drugom kraju zemlje i upropastiti mi cijelo ljeto.
„Smiri se,dušo.To je samo četiri tjedna.Nakon toga možeš ići bilo gdje i raditi što hoćeš.“ rekla je i slabašno se nasmiješila.Znala je da ću ovako reagirati.
„Očekuješ od mene da provedem četiri tjedna s osobom koju ne poznajem u nekoj tamo selendri!!!“
„Ey...nije to takva selendra i tamo sam ja odrasla.O ovome nema diskusije.Ideš i točka.“ Rekla je ozbiljno i strogo.
„Ne možeš mi to raditi!I otkud ta iznenada potreba da se družim s bakom?Ha?!“ upitala sam je bijesna.Zašto se SAD baš moram družiti s bakom?
„Rekla sam gotovo.“ rekla je,ustala i izašla iz sobe.Ostala sam u šoku i totalno zbunjena.Ava se nikada nije tako ponašala....
/End of flashback/
Dovezli smo se pred Carrinu kuću koja je već bila puna tinejdžera koji su plesali,pili,pušili...i zabavljali se.Njeni tulumi su poznati po tome što su totalno razuzdani.Nema pravila.Možemo i zapaliti kuću da hoćemo,što se kad malo bolje,razmislim i dogodilo.Njeni roditelji joj daju kuću na 48 sati te ma štogod napravili nema nikakvih posljedica.Uvijek se ponašaju kao da se ništa nije dogodilo.
Na prilazu ispred kuće već je bilo dvadesetak skupih auta.Sparkirali smo se i izašli.U kući je bila blago rečeno ludnica.Probili smo se kroz gomilu do terase pokraj bazena na kojoj su obično bili Carrie,Leslie,James,Max i ostali naši prijatelji.
„Već smo mislili da nećete doći zbog...“ počela je Carrie,ali ju je Alex prekinuo.
„Carrie nije bitno.“ rekao joj je i dobacio ozbiljan pogled koji je značio da to više ne spominje.Klimnula je u znak razumijevanja i ponudila nas pićem.Alex je uzeo viski,a ja neki alkoholni koktel.
„Gdje su Leslie i Max?“ upitala sam.Carrie mi je pokazala prema tzv.plesnom podiju gdje su parovi plesali te sam ih ugledala zagrljene kako se ljuljaju u ritmu glazbe.Baš su mi bili preslatki.Svi smo već mislili da nikad neće prohodati jer svi su osim njih dvoje vidjeli da su ko stvoreni jedno za drugo.
Kad je završila pjesma došli su do nas.Mi smo stajali pored stola s pićem i pričali gluposti.
„Hey Bee!“ rekla je Leslie i zagrlila me.“Izgledaš fantastično.“
„Thanks i ti.“ rekla sam iskreno. Na sebi je imala od crnog trapera minicu,topić boje crnog vina i sandale na visoku potpeticu iste boje.Kosu je svezala u konjski rep i pustila da joj par pramenova pada sa strane.To mi je na njoj uvijek izgledalo vrlo sexy.Oči je uokvirila crnim tušem i stavila ruž boje vina.
„Moram vam nešto pokazati cure.“ Rekla je Carrie i odvukla nas u svoju sobu koja je bila jedina zabranjena zona u cijeloj kući.To,spavaća soba njenih roditelja,njezin ormar i kupaonica.Ostale sobe su nam bile na raspologanju.Imaju još 4 gostinjske sobe,nekoliko kupaonica...
Prišla je ormaru i izvadila torbicu.
„Aaaaa....napokon si je dobila!“ dotrčala sam do nje kao i Leslie.Carrie je napokon dobila svoju specijalno naručenu Hermes Birkin torbicu koja je koštala jako jako puno.Puno za prosječnog čovjeka,ali za nas je to sitnica.Početna cijena normalne Birkinice je oko 7500$.
„Prekrasna je!“ rekla je Leslie.To je bila apsolutna istina.Bila je od krokodilske kože boje crnog vina.Na tu je torbicu čekala oko mjesec dana jer je to tzv. Deluxe edicija.
„Znam.“ Rekla je Carrie ponosno i prasnula u smijeh.
„Priznaj!Koja ti je to Brikinica?“rekla sam u šali.
„Bolje da ne znaš,iako nažalost već znaš!“ rekla je i nasmijala se. Svaka od nas tri je imala barem jednu veliku opsesiju.Sve tri smo općenito bile opsjednute modom,odjećom,torbicama,cipelama...uglavnom shopingholičarke smo.Carrie je apsolutno opsjednuta torbicama pogotovo Birkinicama,Leslie je opsjednuta bikinijima,a ja sam opsjednuta cipelama.Imam ih na stotine...Lol...
***
Plesali smo na neki sentiš kao završnu pjesmu tuluma.Bila sam u Alexovom naručju i više ga nikad nisam željela pustiti.U tom trenutku sam se tako osjećala.
„Sve će biti ok.Vidjet ćeš!Četiri tjedna će ti proći kao keks,a onda možeš raditi što hoćeš do kraja ljeta.Sjećaš se?“ šapnuo mi je Alex i nježno maknuo kosu s lica.
„Da.To je jedino dobro u svemu ovome.“ rekla sam i blago se nasmiješila.
U daljini sam začula kašljanje i vidjela Carrie i Leslie kako me čekaju.Tulum je bio pri kraju i slijedila je naša već tradicija rastanka na plaži.
„Volim te.“ rekao je Alex i strastveno me poljubio.“A sad idi.Vidjet ćemo se ionako sutra prije nego što odeš.“
„I ja tebe volim.Nedostajat ćeš mi.“ rekla sam,još jednom ga poljubila i otišla do Carrie i Leslie.
***
U tišini smo hodale bose plažom.Sunce se iza neših glava prelijevalo u ružičasto-narančastim nijansama,a ocean se pjenio u polutami.Pijesak se nekako činio mekšim nego inače.Zrak je bio topao i ugodan.Tipična Californijska zora.
Spontano smo sve tri sjele na plžu i zagledale se u ocean.Nijednoj nisu dobro išli rastanci.Iako se nećemo vidjeti samo dva i pol mjeseca nama se to uvijek čini kao vječnost.Kada se ponovno sastanemo na kraju ljetnih praznika čini se kao da se i nismo vidjele dva i pol mjeseca.Prijateljstvo je jedna duša u dva tijela,u našem slučaju tri.Znamo se od vrtića i od tada smo nerazdvojne.
„Morate mi pisati e-mailove koji će sadržavati sve najzanimljivije što vam se dogodilo.Svaki detalj jel vam jasno?Tko zna hoće li tamo uopće biti telefona,a kamoli signala za mob.“ rekla sam.
„Ajde,ajde ne dramatiziraj!Ne ideš ti s mojim starcima u Italiju.To će biti pakao!Svaku sekundu ću morati provesti s njima kao i svako ljeto.“ rekla je Leslie.Ovo je rekla samo da bih se ja bolje osjećala jer je obožavala ići kod svojih rođaka u Italiju.Istina je da nije imala preveliku slobodu,ali nije bilo tako strašno.
„Kad se vratim s Kariba za dva tjedna biti ćeš samo par sati avionom od mene.Ako bude hitno,doći ću.“ rekla je Carrie.“I da ste mi slale sms-ove svaki dan.Naravno,Leslie ti mi pošalji fotke zgodnih Talijana u kapaćima.“ Nasmijala se i legla na topli pijesak,a mi smo joj se pridružile.
„Nedostajat ćete mi.Tko zna gdje ću završiti.Već si mogu zamisliti farmere s južnjačkim naglaskom u svojim malim kućicama.“ rekla sam sa smijehom.Sliku sam imala jasnu u glavi i bila mi je užasno smiješna.Prasnula sam u smijeh,a Carrie i Leslie sa mnom.
„Carr.“ rekla sam.
„Bee.“ rekla je Leslie.
„Les.“ rekla je Carrie.
Rekle smo i primile se za ruke.Redoslijed nije bio važan,uvijek je bio drugačiji.Sve smo isto mislile i jedino je to bilo važno.Volimo se gdjegod bile.
Kao prvo nemojte me zadaviti ako vam nisam komentirala posteve jer sam imala ludnicu u zadnje vrijeme.Stvarno mi je žao*sad puppy face*.Naime,krenula sam u prvi srednje pa mi je trebalo vremena da se sve stabilizira,no dobro trebat će mi još malo vremena ali...da prijeđim na stvar.Novi blog,nova priča.Ova priča će se događati u stvarnom svijetu i neće biti nimalo magije i slično.Ovo je samo početak,ali nadam se da vam se sviđa.Trebala bih likove,ali samo par.Javljajte se i ja ću izabrati koga ću uzeti jer već imam u vidu tko će mi se najbolje uklopiti.Uskoro će i post na Alexandri Black.Ne znam točno kad.Ali u najgorem slučaju ću pisati jedan post mjesečno.Nadam se da ste se već navikli na školu i učenje u ova dva tjedna.Želim vam puno odličnih ocijena,sreće i ljubavi u novoj šk.godini!!!
Volim vas
< | siječanj, 2009 | |||||
P | U | S | Č | P | S | N |
1 | 2 | 3 | 4 | |||
5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 |
Dnevnik.hr
Gol.hr
Zadovoljna.hr
OYO.hr
NovaTV.hr
DomaTV.hr
Mojamini.tv
Još jedna izmišljena priča u nizu mnogih.
"When we lose the right to be different, we lose the privilege to be free."
Moj mail:
lewisbridget802@gmail.com
Bridget Lewis (me)
Ili samo Bee.
Imam sedamnaest godina i živim u gradu Newport Beach,Orange county,California.
Dio grada u kojem živim je Newport Coast uz samu obalu mora.Živim s mamom i mlađom sestrom Bailey u velikoj kući s bazenom.
Vesela sam,uvijek opuštena i obično ne razmislim dvaput prije nego što nešto napravim makar bilo i jako opasno.
Najbolje prijateljice su mi Leslie i Carrie koje znam oduvijek.
Ferrari.
Pradine cipele.
Birkinica.
Louis Vitton.
Sjajilo.
Navijačica.
Popularna.
Umišljena.
Party girl.
Prijateljica.
Littelles Things
Leslie Lombardi (best friend)
Carrie Brown (best friend)
May Stox
Nicolette